PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Za tvoji hlavu je odměna.
Píše se tu, že jsi zabil Emiela Emba.
Nevíš, co se tam stalo.
Španěl chce mou hlavu.
MINULE JSTE VIDĚLI
Deset tisíc solů do nedělní půlnoci.
Peníze si můžeš vzít od těch, co je nepotřebují.
Isabel je stále v sirotčinci.
Věřím vám.
A tvá sestra věří tobě.
To je 100 % čisté opium.
Říkají, že je celý zkroucený,
nohy má prý úplně křivé.
Do dvou minut je mrtvý.
Máme vaše věci.
Co chce železný Simon vědět? Co?
Měl v tom dostavníku něco?
To nevím.
Zatýkám vás.
Počkejte.
Napadli jste dostavník.
O těchto podezřelých mám vážné pochyby.
Podle mě je přivedli jen pro tu odměnu,
a ne proto, že by ten dostavník skutečně přepadli.
Jestli ty zásnuby zrušíš,
vypudí tě z vyšších vrstev
a tvoje jméno bude poskvrněné
zrovna jako jméno tvé matky.
Pojďte, budižkničemové!
Ty dva soly si musíte zasloužit.
Jdeme!
Pojďte.
- Viděla jsi Jana? - Ne.
Jen včera v táboře.
Z vozu!
Slez, nebo...
Poslouchej,
mého šéfa nasrat nechceš.
Slez dolů, nebo se nevracej.
Sem, do tábora, nikam.
Žádné sraní.
Neztrácej čas, Meyvisi.
Pojď.
SPOLEČNOST SIMON
Ten vůz byl dobrý začátek, ale podívej na nás.
Vozíme chudáky stavět cestu.
Přestaň brečet.
Hele, my postupujeme, jen to zatím nevidíš. Jeď.
Věř strýci Tinkckemu.
„Otče,
tento dopis ti píši se zármutkem a těžkým srdcem.
Dopis, který by neměl psát ani číst nikdo.“
Tumáš.
Musíš jíst.
Chutná to divně, ale posilní tě to.
Opustila jsem otce.
Nezaslouží si to.
Osud si nezasluhujeme.
Ten snášíme.
Nebo vezmeme do svých rukou, jako ty.
Jedno si pamatuj, Héloïso.
Otec tě ztratil v tu chvíli, co souhlasil s tím sňatkem.
To vím.
Kam jdeš?
Musím jít.
Nenechávej mě samotnou.
Postarám se o tebe.
Pane Barue?
Omlouvám se, že jdu pozdě, ale nemůžu vždy odejít, kdy chci.
Viděl jsem to na tržišti a vzpomněl si na tebe.
Na mě?
Míváš studené ruce.
Chci je zahřát.
Jednou provždy.
Jsou tak hebké.
To si nezasloužím.
Zasloužíš, Anno-Marie.
Jsi v tomto drsném kraji vzácnou květinou.
Jako bílá růže.
Cítím se provinile, pane.
Nemohu vám říct o moc víc než posledně.
To není třeba.
Tvá šťastná tvář mě denně těší víc
než cokoli jiného.
Věděl jste,
že se na tu popravu přišli podívat?
Kdo?
Jan, Tincke i zbytek té party.
Dokonce se postarali o děti toho popraveného.
Pokrytci.
Jednoho dne za to zaplatí.
Ještě víc, než ti nevinní lidé, které zavraždili.
A ty mi s tím pomůžeš.
Panna Marie je mi svědkyní.
A Isabel?
Své slovo držím.
Pokračuj, a budeš se mít dobře.
Obě.
Kde jsou Urkensovy děti?
V mojí posteli.
Konečně usnuly.
Nepřestaly brečet.
Neutišila je ani matka Škrpálka.
A ta holka?
Neřekla ani slovo.
Je sirotek proto, že jsme napadli ten kočár.
Urkens je mrtvý proto, že ho Coffijn pověsil.
Zavolal jsem vás, d'Embaux,
protože mi paní Van Gelderhodeová řekla, že má obavy.
O Héloïsu.
Je to rebelka.
Odešla v polovině večeře.
To je pravda, Otče.
Takové okolnosti vyžadují omluvu, žádné se jim ovšem nedostalo.
Otče Pycku, potřebuji vaši pomoc.
Jsem v této době nucen čelit vlastním nedostatkům.
Snažil jsem se z Héloïsy vychovat počestnou ženu,
zle jsem nicméně pohořel.
Co jsem Bohu udělal, že mě tak trestá?
Napřed žena...
Bůh vás zkouší.
Aby zjistil, jak jste silný.
Obávám se, že ne dostatečně, Otče.
Dalo se to čekat.
Ve vaší ženě je sémě ďáblovo.
Její hříšné lůno jej rozselo dál.
Nyní se projevuje na vaší dceři.
A dostalo se hluboko.
Co vám ta žena udělala?
Nasadila vám parohy,
Monsieur d'Embauxi,
lesbickým počínáním.
Vaší dceři musíme zamezit v následování stejné cesty.
Má Héloïsa už není sama sebou,
co se dozvěděla o bratrově smrti.
Tušíte, kam mohla jít?
Ve městě jsem se díval všude...
Pokud se to dostane ven, bude to ohromný skandál.
Má v sobě Ďábla.
Do těla jí proniklo zlo.
Hniloba vaší lehké ženy ji stravuje zevnitř.
Musíme se za ni modlit.
A potom ji vyléčím.
Podrobným pročištěním.
Jinou naději Héloïsa nemá.
Rozumíte?
Ano, Otče.
Biřici!
Jaké překvapení.
Kontrolujete, jak postupují práce na cestě?
Můžu se vás zeptat,
zda to jsou těla?
Bohužel ano.
Někteří se zapsali...
proti vlastnímu úsudku.
Proti vlastnímu úsudku?
Tvrdá práce není pro každého.
Přeceňují se pro mzdu a jídlo.
Kdo by je ale mohl vinit?
Uboze zemřou stejně.
Skutečně?
Jak vám pomohu?
Hledám muže jménem Jan de Lichte.
Podle mých informací je vedoucím psanců.
A jelikož s nimi pracujete,
říkal jsem si, zda ho neznáte
nebo jste ho neviděl.
Jan de Lichte?
To vás musím zklamat.
S pracovníky v žádném kontaktu nejsem.
Jen kontroluji práce na cestě
a dohlížím, aby byl plněn program.
Což se zatím nedaří.
Pracovníky vám sem vozí, říkáte?
Ano. Za pracovní sílu zodpovídá společnost Simon.
Kdo ji vede?
Jak vyplývá z názvu, jistý Simon.
Je známý také jako
železný Simon.
Toho neznám.
Na vašem místě bych to tak nechal.
Máte se co učit, biřici.
Omluvte mě, čekají mě ve městě.
Dej to na stůl.
Rozumím vašemu vzteku, Benoîte.
V této věci se ale nesmíme nechat ovládat pocity.
To manželství je důležitější.
Zájmy jsou prvořadé.
Jaké zájmy, děkane?
Jestli nás ta pizda zatáhne do skandálu,...
Tomu musíme zabránit, a to také uděláme.
S pomocí boží.
Prozatím to nikdo neví, a tak to také ponecháme.
Řekneme, že je nemocná, nebo že je tu epidemie.
Tak získáme čas přivést ji zpět.
A to uděláte jak, když nikdo neví, kde je?
Slyšel jste to, co já.
Viděli ji s nějakým budižkničemou, s nějakým špinavcem.
Možná s psancem.
To je fáma.
Vy s nimi pracujete.
Nenajdete způsob, jak...?
Ne.
Přivedete ji zpět,
a já slibuji, že její rebelství zlomím.
Vypudím z ní toho ďábla.
A až s ní skončím,
připlazí se k vám zpátky
a bude žadonit, aby si směla vzít vašeho syna.
Co když se nevrátí?
Jestli je bůhvíkde...
To pomyšlení nesnesu.
Pokud by vaše čistá pověst měla nějak utrpět,
pomluvím ji.
Pomluvím celou její rodinu.
Jejího otce všem vylíčím jako zlomyslného radikála,
kterého ovlivnily špatné knihy,
a pokusil se tak znectít dobrou buržoazní rodinu.
Tincke.
Celé dny zírám buď do toho ohně
nebo z okna, Tincke.
To je můj svět.
Můj život.
Říkám si, že to stačí.
Protože je důležité udělat si odstup.
Neztratit přehled.
Rozumíš?
Jo.
O Žlutém ptáku slýchám dobré zvěsti.
Čistý bordel.
Netušil jsem, že to jde.
To určitě ano.
Mám pár holek, které dokáží pobavit muže, jako jsi ty...
V Sametové opici jsme taky měli holky.
Dokud nepřišly nemoci.
Kapavka,
ochablý pták, syfilis, houby na frndě.
Hnus.
Sametová opice už není, co bývala.
Myslel jsem,
že když dokážeš zařídit, aby fungoval chlív, jako je Žlutý pták,...
Co si myslíš o Sametové opici?
Něco vám řeknu, mistře Simone.
A když si pomyslíte, že si mám hledět svého,
budete mít pravdu.
Ale...
podle mě není Sametová opice...
spravována tak dobře, jak by mohla být.
Mluvím o čistých holkách,
více hazardu,
dražším pití.
Možná i místě, kde by se dalo kouřit opium.
Nebo pár místnostech nahoře na...
Tak těžké to podle mě není.
Slyšíš to, Pidloočko?
Tady Tincke má vizi.
Ne jako ty s prsty v pokladně.
Hajzle.
Tincke, jdi do Sametové opice a něco zkus.
Přiveď tam holky ze Žlutého ptáka
a zamysli se, jak bys to vedl ty.
A Pidloočko? Protože...
On se zklidní.
Španěl se o tebe postará.
Když myslíte, mistře Simone.
Nebudete litovat.
Požádali mě, ať se podívám po nějaké Héloïse Embové.
Nějaká buržouská štětka, co zdrhla.
Možná do lesů.
Možná do tvého tábora.
Tu neznám, pardon.
Poslouchej, Tincke.
Když ji najdeš do dvou dní
a pošleš ji zpátky otci,
udělám z tebe nového šéfa Sametové opice.
Bez podmínek.
Rozumíme si?
Ano, mistře Simone.
Najdi ji, Tincke,
a můžeš si dělat, co chceš.
Točí se mi hlava.
Je to rychlé, Jane.
Jen myšlenka na věčné opuštění otce...
On nebyl proti tomu sňatku.
Nemůžeš se vrátit.
Nikdy tě nepustí.
To vím.
Proto je to tak těžké.
Potřebuju jen čas si to promyslet.
Je tu Jan?
Ne.
Krucinál.
Co se děje, Tincke?
- Co? - Necháváš nám špinavou práci.
Kde jsi celý den byl?
U železného Simona, jasné?
Makal na naší budoucnosti.
Škrpál taky makal.
Vím, kde najít klíč k luxusnímu sídlu tady poblíž.
Jasně.
Stačí tam vejít, vyprázdnit sejf a odejít.
Hele, Tincke!
Je to snadné a bezpečné.
Sejf nikam neuteče.
Když potkáte Jana, ať přijde večer do Opice!
Barue.
Díky, že jsi přišel tak brzy.
Sedni si.
Slyšel jsem, že jsi poctil návštěvou staveniště cesty.
To je pravda, starosto.
Zajímalo mě...
Dlouho jsem tam nebyl.
Jak to jde?
Řekl bych, že dobře.
Mladý Van Gelderhode ale zmínil zpoždění.
Tak to s velkými a komplikovanými úkoly bývá.
Stojí hromady peněz, to mě ale netíží.
Je důležité, aby ta cesta byla brzy hotová.
Její úlohu v prosperitě města
neradno podceňovat.
Jistě, starosto.
Musíme je nechat pracovat.
Zrovna jako máš svůj prostor ty.
Bez jakýchkoli zásahů zvenčí.
Rozumím.
Jak ti vlastně jde práce?
Prý děláš jen papírování.
Potřebuji čas na studium, starosto.
Abych vaše město lépe poznal.
Jeho struktury,
jak na povrchu, tak v zákulisí.
Ale slibuji, že se brzy dám do akce.
Dobře, Barue.
Ty ne.
Ty můžeš jít.
Ne.
Dobře.
Ani nevím, kde začít.
To si nech zdát.
Ty taky.
No...
Večer buďte v Sametové opici.
A ať jste čisté, dámy.
- Jdeme. - Hele.
Proč my nemůžeme? Nejsme dost hezké?
Sametová opice je luxusní podnik, Djouffe.
Jen si ho poslechněte.
Pravý chlap chce pravou ženskou.
Ne panenky jako ony.
To je o prostředí, zlato.
V tomhle tmavém lese jsi možná exotická orchidej,
v Sametové opici bys ale spíš vypadala jako pampeliška.
Judoco, otevři krám, jde se šukat!
Jen pojď dál. No to se podívejme.
Víš, kde je Jan?
Řekni mu, ať přijde do Opice.
Je to nutné.
Jde o naši budoucnost, Marieke.
Prosím.
Vyberte si jinou, tahle není k mání.
A už ani nebude.
Pojďte, na výběr je.
Vážně sis myslela, že tě tu nechám?
Nejhezčí květ ze všech.
S tebou mám speciální plány.
To jsem doufala.
Jane!
Do žaludku ne!
Určitě není nikdo doma?
Pán jel do Paříže.
Je tam domovník, ale napůl slepý.
Pojď.
No tak.
Pojď.
Podívej.
To bude naše, Anno-Marie.
Zákazníci si holky vezmou nahoru.
A zaplatí pak tobě.
To myslíš vážně?
A ty zaplatíš mně.
Myslela jsem, že žertuješ.
Pojď se mnou.
To bude tvůj pokoj.
A můj, jestli ti to nevadí.
Co myslíš?
Náš vlastní pokoj. Luxus, že?
Můj první pokoj.
Bylo by hezké, kdyby byla každá ložnice jiná.
Jednou jsi v paláci,
podruhé v klášteře.
Nebo v Číně.
Prošukáš se celým světem.
Máš hezké nápady.
Tady musí jít cokoli, Anno-Marie.
Cokoli.
Pít, hazardovat.
Nebo jen tak sedět s holkou nebo dvěma.
Zákazník dostane, co bude chtít.
Domluveno?
Díky tobě jsem šťastná, Tincke.
Udělám tě ještě šťastnější.
Tady není.
Určitě tu je?
Ten žebrák pořád mlel, že je ve druhém šupleti.
Meyvisi.
To je blbý nápad. Pořád je tu domovník.
Ten spí. Buď zticha a hledej.
Jane.
Všechno vidíme.
Kdo podvádí,
kterou za chvíli ojedeš...
Všechno.
Včera jsme byli po kolena v blátě...
a díky tvé genialitě, Jane,
tvé...
jsme teď tady.
Tím kočárem se to celé rozjelo.
Jednu věc nechápu, Tincke.
Tohle ti Simon jistě nedal jen tak.
Jen tak ne.
Ví, že jsem chytřejší
než Pidloočka se Španělem dohromady.
Jen něco dořeším a je to naše.
Kašli na to, Meyvisi, ten sráč lhal.
Jsme blízko, cítím to.
Dělej si co chceš, já jdu.
Víš, Jane,...
půjdu rovnou k věci.
Je tu narušený...
takový pořádek.
A napravit to můžeš jedině ty.
Ty jsi ho totiž narušil.
Héloïsa.
Héloïsa?
Jak dlouho ji u těch cikánů dokážeš schovávat?
Do toho ti nic není.
No, a v tom se právě pleteš.
Je mi do toho dost.
Jinak bych tě s tím neotravoval.
Týká se to nás všech.
Nejen mě.
Ale i železného Simona.
A Španěla.
A celé party.
Na té cestě i plánech pracujeme spolu.
Všechno je propojené.
Héloïsa je měšťanda.
Musí se vrátit.
Zpátky k otci.
Zpátky ke snoubenci.
Vím, že je to odporný klaun,
do toho nám ale nic není.
Héloïsa patří do jiné třídy, Jane.
Nech jim ji.
Posloucháš se, Tincke?
Půl hodiny v křesle,
a jsi větší kretén než Pidloočko.
Héloïsa se nevrátí.
Zklamal jsi mě, Jane.
Pořád mluvíš o veřejném zájmu.
O lidech.
Konečně ses ale vybarvil.
Jsi egoista,
který by kvůli pitomému pobláznění,
bez budoucnosti...
ničil lidské životy.
Nenech se zmást, kamaráde.
Všichni prohrají,
když se práce na té cestě zastaví.
Najdi si někoho jiného, kdo ti nastolí pořádek, Tincke.
Máš čas do zítra večer!
- Tincke... - Co?
- Děje se něco? - Ne, chci být sám.
Pravé.
Bez pochyby.
Tohle nelže.
Říká to mnoho.
HLEDANÝ JAN DE LICHTE
Jan de Lichte není jen zběh,
tohle dokazuje, že je i vrah.
Musím jít, než si všimnou, že jsem pryč.
Dojde jim to.
Jistě.
- Omlouvám se. - To nemusíš.
Taková odvaha se vidí málokdy.
Natož u mladé dívky.
Na shledanou, pane.
Nashle, Anno-Marie.
Vagenende!
Udělej něco.
Pobodali ji.
Udělej něco!
Už zase pil.
Zařiď, ať vystřízliví!
Pojď. Jdeme.
Dnes musíme odejít.
Vědí, kde jsme.
Když neodejdeme před západem slunce,...
přijdou si pro tebe.
Ale...
Nikdy jsem si nechtěl nic vynutit.
Věř mi.
Musíš si vybrat.
Dnes.
Já už si vybrala.
Jdu s tebou, Jane.
Můj život ve městě nestojí za to žít.
To vím.
Jsi statečná.
Pro tento svět až příliš.
Je tu jen jedna věc,
co musím před odchodem udělat.
Napsala jsem otci dopis...
To je nebezpečné.
Teď do města nemůžeš.
Ale slib, že budeš připravená,
až se vrátím, a odnesu ho.
Naser si, Jane.
- Slečna Embová? - Ano.
Pro mě?
Dokazuje to, že Jan de Lichte...
zabil vašeho syna.
Sakra, Škrpále.
Myslel jsem, že tě ztratím.
Sem byste chodit neměl.
Tincke!
Nech ji být!
Za to musíte zaplatit!
Můžeme se uklidnit, prosím?
Šukejte, ale nahoře.
Pít můžete taky, ale za obojí zaplatíte.
Koho to tu máme?
Nového ředitele Sametové opice.
Přesně tak.
Žádný problém, Tincke.
Začneme tímhle.
Tak nahoru a do práce!
Sedneme si na taťuldu.
Šup, šup, šup.
Jdeme.
Dohlédneš na ně?
Nepřestali pít, co jsi byl u železného Simona.
- Tak si dáme taky. - Ano.
Kde je Héloïsa?
Kde je, Minno?
Přišel Tincke.
Je pryč.
Je mi líto.
Nechce už vidět bratrova vraha.
Je to pravda, Jane?
Zavraždil jsi jí bratra?
Ne, Pidloočko!
Ne!
Jdi pro zdravotníka. Hned.
Le Houcku, sežeň železného Simona.
Hned!
Hej!
Pojď sem.
Pořádně zmáčkni tu ránu.
Schovej ho. Daleko.
Ten hajzl...
Komu na něm záleží?
Železnému Simonovi. Je to jeho syn, chápeš?
Vypadněte. Jestli vás najdou, je po vás.
Tincke!
Chci ho zabít sám.
PŘÍŠTĚ UVIDÍTE
Jeho hlavu donesu na farmu v pytli.
Tincke, Tincke,...
Tentokrát to vážně posral.
Kde mám peníze, svou kasu, své zlato? Ty podrazáku!
Jane, neopouštěj mě!
Já tě prosím!
Koule máš, to víme. Ale máš mozek?
Mé jméno bude očištěno.
To dítě není oběť.
Pohleď na krev svatou,
ty...
Ďáble!